Jeg ber deg på frokost.
Jeg kan ikke. Jeg må i kirken.
Etter kirken, da. Vi har ikke sett deg på lenge.
Ta det på deg. Pjokken din må ikke bli syk.
Det er så kaldt ute.
Kom igjen, da.
Greit?
- Kommer du? - Ja da.
- Fint. - Ta det ordentlig på deg.
Ha det imens.
Du skylder meg 5 dollar.
Ikke før han sitter ved bordet.
Det skjer et eller annet med ham. Jeg er bekymret.
Det skyldes morsfølelsene dine.
I hele verden fins det bøker på bøker på bøker med lover.
Men i hele verden fins det egentlig bare én lov.
Vi behøver ikke å be Herren om råd.
For Herren har fortalt oss hva vi skal gjøre: elske hverandre.
Det er den ene sanne lov.
Kjærligheten er Gud i praksis.
Vår Herre Jesu Kristi nåde og Guds kjærlighet være med dere alle.
Amen.
- Hei, Mrs. Gruner. Skal jeg hjelpe deg? - Takk, kjære.
Det er min tur til å levere dem på sykehuset.
Du er en kjekkas, Lars. Hvor er jenta di?
- Jeg har ingen. - Er du homse?
- Sønnesønnen min er homse. - Jeg er ikke homse.
Ikke vent for lenge. Det er ikke sunt.
Vær så god.
Gi den til ei søt jente. Som en begynnelse.
Hallo, Lars.
- Vi sees på jobben i morgen. - Greit. Ha det.
- Kanskje broren min vil være alene. - Nei, det vil han ikke.
- Hvordan vet du det? - For det er ikke sånn folk er.
Der går han.
Lars, da. Du lovte det.
- Er det normalt? - 5 dollar.
- Morn, Cindy. - Har du hatt en fin helg?
Den nye jenta er ganske søt. Du og Margo. Hva syns du?
- Se her, Lars. - Det frister ikke med porno.
Det er ikke porno.
Jo da, men kom og se.
Fin, hva? Den er massiv. Skal hun veie 55 kg, så veier hun 55 kg.
- Jaså? - Man kan velge ulike hoder og deler.
Man kan utforme sin egen kvinne. Og, Lars?
- Lars? - Ja?
De er anatomisk korrekte.
- Skal du kjøpe en? - Gid det var så vel.
De er dyre. Jeg blakket meg på den nye Xboxen.
Morn.
- Morn! - Hei. Margo er her, dere. Hurra.
Kan du ta på deg hodetelefonen?
Jeg tenkte at... Vi er de eneste fra innsjøen. Vi kan dele bil.
Det er din tur til å hente kaffe, Lars.
Du er altfor pågående, Margo.
- Slapp av litt. - Ti stille.
Stans!
Karin.
- Hva er det? - Vi vil be deg på middag.
Kommer du?
- Du skremte meg. - Unnskyld.
Å, kjære deg. Unnskyld. Vent.
- Jeg kan ikke. - Hvorfor ikke det?
Lars, da. Vi savner deg.
Jeg har med jobben hjem, så jeg må... Ellers får jeg bråk.
- Hørte du det? Det er telefonen min. - Nei, vent! Stopp, Lars!
- Kom, da. Vær så snill. - Jeg skal noe annet. Jeg kan ikke.
Vi har laks og kirsebærpai.
- Kan du slippe meg, er du snill? - Nei.
Ja vel.
Bra.
- Orker du ikke mer? - Det var deilig. Takk.
Nei, bli sittende. Det er min tur. Dere gutter kan ta dere en prat.
Ja vel. Karin er bekymret for deg fordi du er så mye alene.
- Jeg har det bra. - Det var det jeg sa til henne.
Far var også sånn.
Ja, men han var folkesky. Det er noe annet.
Det er ikke sant.
Jo, kanskje etter at mor døde, men du kjente ham ikke før det.
Det kunne du jo ikke heller.
Karin og jeg vil at du skal flytte inn.
Nei takk.
- Huset er like mye ditt. - Ja, men jeg er fornøyd.
Det er bare et forslag.
- God natt. Sov godt. - God natt.
Her er noen rester til deg.
- Har du sjalet mitt? - Jeg skal hente det. Ta dem.
Straks tilbake.
Nydelig sjal. Gus sa at moren din lagde det til deg. Da hun var gravid.
Hun må ha vært veldig glad i deg. Akkurat som vi er.
- Er du sint på meg? - Kommer han?
- Vær så god. God natt. - Takk. God natt.
Hva er det? Vi snakket om det. Han har det bra.
Seks uker senere
- Hallo? - Hei, Lars. Det er Karin.
Det kom en stor kasse til deg. Den står i garasjen.
- Ja vel. Takk. - Ha det.
Takk.
Fin genser.
Hei. Stig på.
- Kan Karin komme til døra? - Karin?
- Ja? - Kom hit. Det er Lars.
- Er det sant? - Ja.
Hun holder på med...
Yoga for gravide kvinner.
- Nei, det er bra saker. - Hei.
Hva er det?
Jeg har en gjest.
- I garasjen? Nå? - Ja.
- En gjest? - Alle tiders.
- Og hun er ikke herfra. - "Hun"?
Jøss. Du verden. Hvor traff du vedkommende?
- På Internett. - Det gjør alle nå til dags. Så flott!
Hun kan ikke noe særlig engelsk.
Sånn er det for gutta på jobben også. Det gjør ikke noe.
Hun sitter i rullestol. Jeg vil ikke at hun skal bli flau.
Og jeg må be dere om en veldig stor tjeneste.
Hun er veldig religiøs av seg.
Så det føles ikke riktig å være alene sammen i garasjen.
- Hun kan få det rosa rommet. - Det rosa rommet? Fint.
Og vi har nye håndklær.
Vent en halvtime, så vi rekker å rydde litt og sette noe i stekeovnen.
Vi må komme i gang.
Det er...
Dere stillferdige er... Du vet hva man sier om... Det er alle tiders.
Vi sees etterpå.
Bianca er misjonær. Var misjonær. Unnskyld. Hun ble oppdratt av nonner.
Men nå har hun sabbatsår, så hun kan oppleve verden. Fint, ikke sant?
Hun er sjenert. Du er jo det.
Alt er så nytt for henne. Ikke sant?
- Er du sulten? - Vi er skrubbsultne.
Kan du hjelpe meg litt på kjøkkenet, Gus?
Hva syns du? Ja visst.
Å, herregud.
Han er gal, Karin!
- Hva skal vi gjøre? - Jeg vet ikke.
Å, herregud!
Han må innlegges på sykehus, og det har jeg ikke råd til.
- Lillebroren min er sinnssyk! - Ta deg sammen!
- Slapp av! - Han snakker til ei dokke.
Vi må hanskes med det. Jeg vet ikke hvordan, men du må være rolig. Greit?
Ja vel.
- Unnskyld. - Alt i orden.
Hun skal ikke spise, Karin!
Dere skal få høre noe utrolig. Jeg blir så sint.
Bianca er fra tropene. Hun er brasiliansk.
Halvt brasiliansk og halvt dansk, ja.
Og noen stjal bagasjen hennes.
Og de stjal rullestolen hennes.
- Så fryktelig. - Ja. Er det ikke utrolig, Gus?
- Jo. - Nemlig.
Jeg blir så sint.
Jeg ville be deg om en tjeneste. Hun har ikke noe imot det.
Du har vel ikke noe imot å låne Bianca noen klær? Hun har ingen.
- Er det greit? - Vi har ikke samme smak, Lars.
Bianca blåser i sånne overflatiske greier, så det gjør ikke noe.
- Ja visst. - Der ser du. Hva sa jeg?
Takk.
Det var rommet til moren min.
Hvis du trenger noe, er Gus og Karin tvers over gangen. Jeg er i garasjen.
Det vet du, så hva mer? Håndklærne er helt nye, takket være Karin.
Jeg syns vi skal gå og legge oss, Lars.
Et øyeblikk. Jeg vil bare si at jeg er veldig glad for at du endelig er her.
Lars, jeg... Med en gang, kanskje.
Ja vel. God natt.
Vent. Gus fikk en god idé. Han tenker på Biancas helse.
- Reisingen, annerledes klima... - Det er stressende, vet du.
Jeg bestiller time hos dr. Berman i morgen tidlig.
Du husker Dagmar.
- Tror du det er så lurt? - Ja.
Ja, det er lurt, for jeg skulle kjøpe rullestol uansett.
God natt.
Vi sees i morgen.
Å, herregud.
Natasja flyktet fra Moskva, der hun måtte strippe for den russiske mafiaen.
Midori forlot Tokyo fordi hun ikke ble tilfredsstilt som kvinne.
Tammy er rodeorytter.
Er du den rette cowboyen til å temme denne ville hoppa?
- Legen sier hva vi skal gjøre. - Hun er allmennlege.
Hun er psykolog også.
Hun sier at det er hun nødt til å være så langt nord.
Hva kommer folk til å tro?
Det kan vi ikke bry oss om.
Nei.
Det var der faren min jobbet. Faren vår.
Der er biblioteket. Du kan bruke lånekortet mitt.
Nei, jeg må hente dem, men du kan... Jeg vet ikke.
Gus? Hva var det far jobbet med?
Vann og kraft.
Jeg jobber i skoleverket.
Jeg savner alle sammen.
Jeg begynner igjen når ungen er gammel nok og...
Hva? Ja visst.
Det Beste.
Midwest Living. Eller Country Home. Det hadde jeg tatt også.
Hun har lavt blodtrykk.
- Er det farlig? - Muligens. Vi må vente og se.
Ikke vær redd. Mitt er sikkert lavt, det også.
Ta henne med hit hver uke til spesialbehandling.
Kan du gjøre det?
Er du sikker på at det er nødvendig?
- Ja. - Ja vel.
Hva syns du? Hvis det er det hun sier, bør vi gjøre det. Ja vel.
Du kan avtale med Joanne i skranken.
Jeg ser fram til å bli kjent med deg, Bianca.
- Han må på sykehus, Karin. - Nei.
Onkel Garth havnet på et sånt sted, og han kom aldri tilbake.
Hvis jeg får lov...
Går Lars på jobb, vasker seg og kler seg selv?
Hittil.
- Har han vært voldelig? - Nei, aldri. Han er kjempesnill.
- Kan du kurere ham? - Jeg vet ikke, Gus.
Jeg tror ikke at han er psykotisk. Eller at det skyldes noe genetisk.
- Så hva skyldes det? - En vrangforestilling.
- Hvorfor har han en vrangforestilling? - Det er det vi må finne ut.
Han er antakelig blitt verre over tid.
Vi var ikke klar over det.
Har det skjedd noen forandringer i familien?
Alt er ved det samme, bortsett fra at Karin er gravid og Lars er gal.
Det vi kaller psykisk lidelse, er ikke alltid bare en lidelse.
Det kan være en måte å løse noe på.
- Flott. Når tar det slutt? - Når han ikke har behov for det lenger.
Hvordan kan vi hjelpe ham?
- Gjør gode miner til slett spill. - Nei, det... Nei.
Late som hun er ekte? Ikke tale om.
Hun er ekte.
- Hun er der ute. - Ja da, men jeg går ikke med på det.
Det er en grunn til at Bianca er her.
Du har ikke noe valg.
Da gjør vi det. Koste hva det koste vil.
- Alle kommer til å le av ham. - Og dere.
Hun er glad i barn.
- Mer kaffe, Lars? - Ja takk.
Ser du det morsomme fjeset?
Vil Bianca ha litt?
Ja.
Vær så god. Gus? Nei vel.
Ja visst.
Skal du ikke på jobb i dag, Gus?
Jeg føler meg ikke helt bra.
Bianca kan hjelpe deg. Hun er sykepleier.
Hun er ikke sykepleier, Lars, for hun er en stor plastdings.
Helt utrolig.
Hørte du det?
Bianca sa at Gud skapte henne for at hun skulle hjelpe folk.
Du kommer for sent på jobben.
Jeg kommer for sent. Jeg må dra.
Men jeg gir lyd fra meg.
- Du har jobbnummeret mitt, Karin? - Jepp.
Du er veldig pen i dag.
God bedring, Gus.
Takk for frokosten.
Jeg må komme meg av gårde. Ha det.
Jeg måtte jo gjøre et forsøk.
- Hva er det? - Det er bare det at... Tja.
- Det er sant. Vi har vært selvopptatte. - Men det er ikke min skyld.
Kom, Bianca, så tar vi et par telefoner.
- Morn, Cindy. Så pen du er i dag. - Takk. Å, herr Solstråle?
Altfor tidlig, men du vet jo hvor begeistret jeg er for sånt.
Hvor er de? Du tok dem. Som hevn. Jeg la ei lekerotte i skuffen din.
Jeg savner tre av actionfigurene mine, Lars.
- Det er din tur til å hente kaffe. - Figurene er verdifulle, Margo.
Får jeg dem ikke tilbake snart, må teddybjørnen din passe seg.
Han skal få dem tilbake. Én om gangen.
- Skal du i Cindys selskap? - Nei.
Jeg hadde håpet at du skulle dit.
- Tja, kanskje. - Kjempefint.
Kan jeg ta med meg kjæresten min?
Ja da. Jeg skal i hvert fall ta med meg noen.
- Ante ikke at det fantes sex-dukker. - Elskovsdukker, kalles de.
- Jeg så et program på kabel-tv. - Så Bianca har altså...
Så hun er bare ei vanlig jente, da. Unnskyld.
Nei vel?
Har hun ei søster?
Skulle ønske jeg hadde ei stum dame.
Ikke le.
Vi må sky henne. Hun er en gullkalv.
Han tilber henne ikke. De er bare sammen.
Han er syk.
Vi håpet dere kunne bane vei. Om dere kunne prøve å forstå...
- Han er jo hyggelig. - Vi kan prøve.
Ikke skap dere! Fetteren din kler kattene sine i kjole, Sally.
Nevøen din ga alle penge sine til en ufo-klubb, Hazel.
Din første kone var kleptoman, Arnie. Hun ble begravd iført mine øreringer.
Sånt skjer.
Lars er en snill gutt.
- Dere kan regne med meg. - Takk, Mrs. Gruner.
Han får vel ikke ta henne med i kirken, pastor Bock?
Spørsmålet er, som alltid...
Hva ville Jesus gjort?
Jeg vil benytte anledningen til å ønske alle våre nye kirkegjengere velkommen.
Gleder meg, Bianca. Gud velsigne deg, Lars.
- Tusen takk. - Bare hyggelig. Det nærmer seg.
- Vær så god, Bianca. - Takk.
- Dette er min venn Mrs. Gruner, Bianca. - Hun har flott figur.
Så fine de er. De er ikke ekte, så de varer evig.
Hallo.
Kom hit!
Sånn, ja. Pass hodet.
Forsiktig. Sånn, ja.
Sitter du godt? Jeg tar rullestolen.
Kan du ta på henne bilbeltet? Bianca? Gus tar på deg bilbeltet.
Legg det over knærne hennes, ellers fryser hun.
Takk, Gus.
Hvor skal dere?
Et øyeblikk. Hun vet det ikke. Det er en hemmelighet.
Hun vil vite alt mulig om meg, så jeg tar henne med til innsjøen.
- Der vi pleide å leke. Husker du det? - Ja.
Det høres fint ut.
Ja da. Jeg må dra. Jeg kommer. Hvorfor roper du?
Gus og vennene hans er her ofte. Om sommeren fisker de.
Om vinteren spiller de ishockey.
De bygger kule festninger. De bygger snøfestninger og... Pass hodet ditt.
Sånn, ja.
Går det bra?
Her er hytta i treet. Med klatretau og plankestige.
Vrangforestillinger
K står for dine kjærlige blikk.
J står for den jenta jeg endelig fikk.
Æ står for den ærbødighet jeg viser min hjertenskjær.
R står for mye mer enn den ens hjerte tilber.
Og kjærlighet er det eneste jeg deg kan betro.
Kjærligheten er mer enn bare en lek for to.
To som elsker hverandre kan klare det...
Du må se meg hogge ved også. Jeg er veldig flink til det.
Unnskyld. Jeg måtte se hvordan det gikk med henne.
Etter behandlingen må hun hvile. Ellers virker det ikke.
Holder du meg med selskap?
Hold meg med selskap.
Vet du hvor mange behandlinger hun trenger?
Nei. Det er en komplisert sykdom, Lars.
Men jeg skulle gjerne visst mer om henne.
- Foreldrene? - De døde da hun var spedbarn.
- Det er for galt. - Men hun syns ikke synd på seg selv.
Hun vil være alminnelig. Bli behandlet alminnelig.
- Så fint. Det beundrer jeg. - Jeg også.
- Er det mannen din? - Ja. Han er død.
Nei vel? Så trist.
- Har du barn? - Nei.
Du må føle deg ensom.
Jeg kan føle meg så ensom at jeg glemmer hvordan navnet mitt staves.
Du, da?
Du er morsom.
Hva skiller vrangforestilling fra hallusinasjon?
- Sansebedrag kontra selvbedrag. - Så når Moose tror FBI vil ta ham...
- IRS. AFT. AAA. - Det er en vrangforestilling.
De er ute etter oss.
- Hvorfor gjør vi det for ham? - Så, så.
- Det er morsomt. - Er det det?
Tja. Kanskje ikke.
Fortell meg om Karin. Jeg kjenner henne ikke så godt.
Hun er alle tiders. Både Gus og jeg er veldig heldige med kvinner.
Men hun...
Vi må ikke snakke. Vi finner noe du kan lese.
- Bare oss imellom? - Ja visst.
Jeg er bekymret for henne. Jeg tror hun har et lite problem.
- Kanskje du ikke skal si det. - Jo, det er bare det at...
Det er nok fordi hun er usikker, men hun skal alltid klemme folk.
Noen misliker det, men det skjønner hun ikke. Hun tar det personlig.
Og hun blir såret.
Jeg vet ikke hva jeg skal gjøre med det. Vet du det?
Det er veldig god trøst å bli omfavnet av noen. Syns du ikke det?
- Nei. - Jo, det er godt.
Det er ikke godt, det gjør vondt.
Som å slå seg?
Som når man har frosne føtter, og man går inn, og de tiner igjen.
- Det er nesten akkurat sånn. - Likedan med alle?
Ikke med Bianca.
- Men alle andre. - Så folk får ikke ta på deg?
- Er ikke det vanskelig å unngå? - Ikke her, for jeg har så mange lag.
Og det hjelper.
Vi kan ikke forandre Karin. Men...
Jeg kan hjelpe deg.
Det går bra.
- Vondt? - Ja, men jeg tåler det.
Alt i orden?
- Det får være nok for i dag. - Ja. Takk.
Hva sa du? Ja, jeg har det bra.
Det er vitenskapelig bevist at alles yndlingsord er deres eget navn.
Hvis man sier navnet deres ofte...
Da ser man at de blir glade.
Ja.
Herr Solstråle! Og det må være Bianca. Velkommen. Stig på.
- Jeg går i støvler, men har med sko. - Ikke tenk på det. Baxter?
Lars, dette er mannen min.
Hei, Lars.
Bianca.
Står til?
Er den til meg, Bianca? Takk.
Skal Baxter hente noe å drikke til dere?
Lars?
Jeg tar en øl.
Og til Bianca?
Hun drikker ikke. Hun liker ikke at jeg drikker heller, men jeg tar én.
Jeg kan hjelpe dere med jakkene.
- Dette er Margo, og dette er Bianca. - Hei, Bianca.
Bra du sendte det skrivet, ellers hadde jeg fått hetta.
- Det er en sykdom. - For en snåling.
Se på ham. Han er forelsket i den horete silikonklumpen.
- Har han sex med henne? - Det er det hun er til.
- Jeg hører dere skal gifte dere. - Nei.
Kilekrig!
- Gid jeg hadde sånt hår. - Jeg hadde klipt det halvlangt.
Lars ville aldri latt henne klippe det. Menn og langt hår.
Samme for meg. Liker hun det, liker jeg det.
En mann etter mitt hjerte.
Jeg må ha vin.
- Jeg skal hente det. Noen andre? - Nei takk.
Hei, sjef.
Lars? Bianca er kjempedeilig.
- Takk. - Hun vet ikke hvor sexy hun er.
Sånne damer er trofaste, for de vet ikke at de kan få noen bedre.
Er hun bøyelig?
Ja.
Har du hatt det gøy?
Ja.
Jeg er bare glad.
"Han skar inn i barken på trærne og skrev i sanden utallige vers."
"Alle i samsvar med hans bedrøvelse. Alt var en lovprisning av Dulcinea."
"Han savnet en annen eremitt som kunne ta ham i skrifte."
- Vondt? - Det går bra.
Jeg tåler det.
Du gleder deg sikkert til at det nye barnet kommer.
Har du ikke lyst til å bli onkel?
Jo...
- Har du lyst til å bli mor? - Jeg vet ikke.
Ja.
Men jeg er ikke i stand til å få egne barn.
Det var synd.
Sånn er det med Bianca også.
- Hun kan ikke få barn, hun heller. - Så trist.
Moren hennes døde da hun ble født.
Som din.
Dere har mye felles.
Vi har lært mye siden den gang, Lars. Det er blitt bedre.
- Men det kan skje likevel. - Det er høyst usannsynlig. Det er...
- Uvanlig. - Ja, men det kan skje likevel.
Trekk pusten, Lars.
Ikke vær redd.
Unnskyld.
Men det er så farlig. Jeg vil ikke tenke på det.
Sett deg. Legg hodet mellom knærne.
Bøy deg ned.
- Unnskyld. - Alt i orden. Trekk pusten.
Vi må få oss mobiltelefon.
Da kan vi ringe hverandre når vi vil.
Hva med mandag og onsdag ettermiddag og hele lørdagen?
Ja? Er du sikker? Er det greit for deg, Bianca?
Bianca stiller gjerne opp på sykehuset på torsdagene.
Gjør du det? Blodtrykket ditt, da?
- Alle de skallede barna vil like henne. - Det er sant.
Klippe det opp, gi det fylde. Jeg vet ikke hva dere syns, men...
- Pannelugg? - Det blir fint.
Er dere sikre på det? For det vokser ikke ut igjen.
"Hvilken lyd er det?" Av Veronika Charles. Jeg hører telefonen.
Ring! Ring!
Hei.
Han blir ikke noe bedre, blir han vel?
Nei, antakeligvis ikke.
Han kommer til å elske den greia hele livet, og det er min skyld.
Nei, det er det ikke.
Tja.
Jeg flyttet hjemmefra ved første anledning.
Jeg tenkte ikke på ham. Så flytter vi to tilbake hit, glade og fornøyde.
Og han flytter inn i garasjen som om han var familiens hund.
Og jeg lot ham gjøre det.
Ikke noe rart at han bestiller seg en forlovede i ei kasse.
Kom hit.
Hallo?
- Bianca? - Vi er her oppe.
- Hva skal dette bety? - Sykehusets bankett. Er hun ikke pen?
Jo, hun er nydelig.
Ja, men...
- Vi skulle spille Scrabble. - Er du sikker?
- Har du sett på timeplanen hennes? - Nei, det har jeg visst glemt.
Får jeg være litt alene med henne?
Takk.
Du er kjæresten min! Jeg bør slippe å se på en timeplan!
Kan du ikke be noen om å gi meg beskjed?
- De har aldri kranglet før. - Jeg misliker tonen hans.
Hør her. Bianca er selvstendig. Hun står ikke på pinne for deg.
Det må du skjønne. Du er på jobb hele dagen. Skal hun bare vente på deg?
Hadde du gjort det for henne?
Hun er ute og hjelpe andre. Du burde vært stolt av henne.
- Jeg, da? - Sutreunge.
Du er akkurat som mannen min! Hun er hjemme klokka elleve.
Jeg må ikke følge en timeplan for å treffe kjæresten min!
Går det bra med deg?
Hva hadde hun syntes om at jeg bare forlot henne? Sviktet henne?
Hun kommer tilbake.
Hvordan kan jeg vite det?
Folk gjør som de vil.
- De bryr seg ikke noe om det. - Vi bryr oss om det, Lars.
Nei, det gjør dere ikke.
Det er ikke sant! Ærlig talt!
Alle i byen står på for at Bianca skal føle seg hjemme.
Hvorfor tror du hun har så mange steder å dra til og så mye å gjøre?
På grunn av deg! Fordi alle er glad i deg!
Vi triller henne i rullestolen, kjører henne på jobb og hjem.
Vi vasker henne, kler på henne, får henne opp, legger henne.
Vi bærer henne. Og hun er ikke liten, Lars. Bianca er ei stor jente!
Det er ikke lett for noen av oss, men vi gjør det...
Vi gjør det for din skyld!
Så ikke kom her og si at vi ikke bryr oss om det!
Det er opp til dem som er sinte å si at de er sinte.
Hei.
- Hvordan var kampen? - Osteinspektørene banket oss.
Er alt i orden? Det er jo vanligvis jeg som legger Bianca.
Jeg skal si det til ham. Vi ville snakke med deg om det.
- Jeg gjør det selv heretter. - Er du sikker? Jeg gjør det gjerne.
Unnskyld. Det har vært en sånn dag.
Det er greit. Det er opp til deg og...
Jeg skal la dere være i fred.
Gus? Takk skal du ha.
- Det var da så lite. - Nei.
Jeg er sliten.
- Har jeg gått glipp av noe? - Hysj. Vi har kranglet.
- Har du hilst på Erik, Lars? - Ikke offisielt. Du er berømt her.
- Ja. - Du er sterk i klypa, kompis.
Ja.
Ja?
Kontoret mitt.
Jeg tror jeg blir her. Hun føler seg dårlig i dag.
Vi blir her begge to.
Jeg fridde til henne i forrige uke.
Gratulerer.
- Når skal bryllupet stå? - Hun sa nei.
Ja, det er helt utrolig.
Kan du holde opp med å kjefte?
Bianca sa at i kulturen hennes har de overgangsritualer og seremonier.
Når man har utført dem, hvis man overlever, vet man at man er voksen.
- Høres ikke det flott ut? - Jo.
Hvordan visste du det? At du var mann.
Det er umulig å si.
Var det... Var det sex?
Ja. Det er... Nei.
Det har vel noe med sex å gjøre, men ikke bare. Jeg vet ikke.
- Det er et godt spørsmål. - Ja, men jeg må vite det.
Vi kommer tilbake til det.
- Du må spørre Dagmar. - Hun sa jeg skulle spørre deg.
Det er bare min oppfatning.
Man er voksen når man bestemmer seg for å gjøre det rette.
Det som er riktig for alle. Selv når det gjør vondt.
Som hva da?
Som at man ikke kødder med folk.
Og man er ikke utro mot dama si. Man pleier familien. Innrømmer feil.
Man prøver i hvert fall.
Det høres lett ut, men det er det ikke.
Nei, ingenting er lett.
Far kunne sendt oss på barnehjem. Folk gjør sånt.
Men han var glad i oss og ville gjøre det rette.
Selv om han var sønderknust.
Jeg skulle ikke etterlatt deg hos ham. Han var så lei seg. Jeg ble redd.
Og jeg stakk av.
Det var egoistisk av meg.
Og jeg er lei for det.
Det gjør ikke noe.
Greit.
Du har gått over streken. Jeg henger ikke actionfigurene dine.
Du er for gammel til å ha den.
- Ta av renneløkka. - Nei.
Bjørnen er død, Margo. Du kan bare ha det så godt.
Jeg advarte henne.
Det er ikke bare bjørnen.
Jeg har slått opp med Erik.
Det var trist å høre.
Jeg hadde ikke noen god grunn engang. Han var bare ikke så spennende.
Hvorfor var han kjæresten din da?
Jeg følte meg ensom.
Jaså?
Takk.
Hva skal du på fredag kveld?
Jeg må på møte i skolestyret. Bianca ble valgt inn, så...
- Så fint. - Ja.
Greit.
Hvordan det?
Jeg tenkte bare at vi kunne gå ut alle sammen en gang.
Etter at jeg har kjørt Bianca, er jeg ledig. Men bare jeg, så...
Det hadde vært kjempefint, Lars.
Ja vel.
Bra kast.
- Du skrur bowlingkula for mye. - Ja.
Beklager, men det er fullt.
- Hiv ut damene. - Nei, da fillerister de meg.
Er det Lars?
- Hei, kompis. - Det er fullt.
- Jeg slår deg, Margo. - Nei, jeg skal slå deg.
- Gratulerer. - Takk.
Det var akkurat det jeg trengte. Nå føler jeg meg mye bedre.
Takk for at du ble med meg og bowlet, Lars.
Jeg...
Du må ikke misforstå.
Jeg kunne aldri vært utro mot Bianca.
Nei. Å, herregud. Jeg håper du ikke trodde det, Lars.
Jeg ville aldri gjort noe sånt.
Nemlig. For en mann er ikke utro mot dama si. Sånn er det bare.
Ja. Og vice versa. Dessuten behøver jeg ikke å stjele noens kjæreste.
Jeg finner meg min egen mann en dag, og da får vi det bra, vi også.
Ja, det er vel sånn det går.
Snø.
- Jeg hadde håpet at vinteren var over. - Det er bare tøvær.
Vinteren er ikke over før til påske.
Takk igjen.
God natt, Lars.
Jeg vet ikke om behandlingen hjelper noe særlig.
Hva syns du?
Jeg vet ikke.
Dessverre.
Det er vanskelig fordi...
Jeg vet at hun elsker meg, men jeg frir til henne, og hun sier nei.
Eller hun sier "jeg vet ikke".
Eller hun sier ingenting.
Ingenting?
"Da jeg var et barn, talte jeg som et barn."
"Jeg tenkte som et barn."
Hei.
Jeg bare ser til deg.
Våkne! Våkne!
Hun våkner ikke. Bianca! Jeg tror hun er bevisstløs. Bianca?
- Bianca er bevisstløs. - Hører du meg?
- Du må våkne! - Så, så. Hun ser bra ut.
- Ring nødtelefonen! - Ja vel.
- Nødtelefonen? - Du forventer at jeg skal vite alt!
De er her. Tilkall dr. Berman.
Æ står for den ærbødighet...
Du må vente her ute.
Legen kommer.
- Hallo? Hallo? - Lars? Lars!
Hva er det?
- Hva er det? - Bianca er veldig syk.
Nei da. Gi deg. Hun er ikke syk.
Lars?
- Hun er døende. - Men...
Hun blir her til hun er stabil, men hun vil hjem til Lars i kveld.
- Får jeg gå inn til henne? - Ja visst.
Hva er det?
Jeg skjønner det ikke.
Hvordan kunne du la det skje?
Det er Lars som lar det skje. Det er han som tar avgjørelsene.
Det var han som fant henne bevisstløs. Det var han som sa at hun er døende.
- Går det bra baki der? - De ga henne noe, så hun sover.
Noe du vil ha, Lars?
Vi skal være sammen på det rosa rommet i natt.
Kom ned i stua, Lars. La Bianca hvile.
- Vi sendte Gus og Karin på kino. - De ville ikke dra fra dere to.
Nei, jeg er glad for at de dro. Fælt at noe sånt skjer like før fødselen.
Sånn er livet, Lars.
Vi har med oss gryteretter.
Takk.
- Er det noe jeg bør gjøre akkurat nå? - Nei, kjære. Bare spis, du.
- Vi kom for å sitte her. - Det er det man gjør når sorgen rammer.
Ja vel.
Føler du deg ikke litt bedre?
Jeg har vårfornemmelser. Vi skal til innsjøen. Blir du med?
Bli med oss, da, Lars. Vi har godt av det alle sammen.
Bianca? Har du ikke lyst til å se det nydelige været?
- Blir det uvær? - Ikke ifølge værvarslingen.
- Det ser ut som uvær. - Jeg må strekke på beina.
Vi tar sjansen.
Lars?
- Vi ser heller på vannet. - Vi er like i nærheten.
Rop hvis det er noe.
- Er det feil fliser? - Jeg vet ikke. Matcher de gardinene?
Jeg tror det. Vær forsiktig.
Gus.
Nei, ikke løp. Lars!
Lars ba oss om ikke å kle oss i svart i dag.
For å minne oss på at det ikke er noen vanlig begravelse.
Vi er her for å feire Biancas usedvanlige liv.
Fra rullestolen sin berørte Bianca oss alle sammen.
På måter vi aldri kunne forestilt oss.
Hun var en lærer.
Hun var en leksjon i tapperhet.
Og Bianca var glad i oss alle. Særlig i Lars.
Særlig i ham.
- Hei. - Går det bra med deg?
Det er bare det med begravelser. Mor og far, vet du.
- Han er utrolig, ikke sant? - Jo.
Jeg ville takke deg for...
Gus?
- Sees vi i huset? - Ja visst.
Hun sa jeg ikke måtte være lei meg, men jeg kan ikke noe for det.
Ikke jeg heller.
Men tiden leger alle sår.
Det er jo det alle sier, så...
Det er sant, tror jeg.
Men det vil aldri finnes noen som henne.
Vi bør vel...
Slå lag med de andre.
Har du lyst til å spasere litt?
Ja.